I tidligere afsnit ...
Det her var Fillory. Et magisk land.
De to Chatwin-søskende bliver jaget af Vogtersken.
Hun placerer ure i træer.
Det var her, Fillory opstod. Plover fortalte historier for børnene.
- Jeg så noget. - Stakkels dreng.
Han ville til Fillory for at undslippe det uhyre.
Vi lever i en verden, der er en af mange.
Udyret kom fra sådan et sted.
- Hvad har Jane at gøre med Udyret? - Samme stædige Jane Chatwin.
Glød gav hende evnen til at ændre tiden. Hun skabte en tidssløjfe.
- Hun genstartede sløjfen. - Hvad er anderledes denne gang?
- Har jeg været på Brakebills? - Ja.
Jeg kan ikke tro, at det var andet end skæbnebestemt.
Vi hidkaldte en gudinde. Hun gav os alt, hvad vi bad om.
Der var én gang, vi ikke døde. Da vi rejste til Fillory.
Jeg tager dertil på én betingelse.
Vi skal nok få pigen ud af fangehullet.
- Vi har brug for kampmagi. - Man skal kanalisere ren energi.
Vi lukker følelserne inde.
Skal vi lave rav i den?
- Du bollede med andre. Vi slog op. - Det var en fejltagelse.
De skal ikke slås mod Udyret alene.
Du vil altså have, at jeg tager med dig til Fillory?
Vi har planlagt rejsen, siden vi var ni år.
Fillory & Further: Syvende bog.
Jeg finder på en god titel senere.
Af Quentin Coldwater.
Prolog. Det var ligegodt pokkers, folkens. Fillory.
Det begyndte som en klump magisk energi i rummet -
- som var ophav til Glød og Skygge. De skabte det fantastiske Fillory.
Jeg vidste, at det var et virkeligt sted, men ikke at jeg en dag -
- faktisk skulle rejse derhen og opsøge guderne.
Glød? Vi skal tale med dig.
Vær lidt mere overbevisende, Q.
Glød!
Hvordan fremmanede Martin ham?
Det hele var på vers. "Martins blod sang for guderne."
Javel ...
- Det var måske bogstaveligt? - Det er forsøget værd.
Pokkers!
- Er du okay? - Nej, jeg har stukket mig i hånden.
Vi forventede noget fantastisk, og det var det.
Skidefantastisk.
Her lugter af lort.
Se alt det bras ...
Nogen har gemt sig her længe.
Det er kutyme at bukke, Jordens børn.
Har I kager med til mig?
Nu er I nok forvirrede, så jeg skal gå tilbage og forklare.
Undskyld. Lad os gøre det.
Kapitel 1: Heksens og Narrens rejse.
Hold da op!
Vejen til Glød tog sin begyndelse, da vi rejste til 1942 -
- for at følge Jane Chatwin gennem en portal til Fillory.
Når vi først var der, kunne vi komme til nutiden og mine venner -
- for sådan er Fillory. Der er altid en måde.
Der er Jane, og der er vi.
Og nogen iagttager os for at følge efter os.
Ankomsten til Fillory var mit livs største øjeblik.
Og ikke kun fordi luften består af 0,02% opium -
- hvilket er en lidt ufin måde at få en til at elske et sted på.
Men vi elskede det.
Det her kan du genkende fra bøgerne. Det er en ikonisk scene.
Jane bliver fanget, men reddes af to magikere.
Men hvad I ikke ved er, at jeg er med i scenen.
Hun kæmper. Løkken strammes.
- Har du fået øje på dem? - Nej.
Men de må være nemme at genkende. Heksen og Narren.
Hvordan får de øje på hende?
Hvem af dem tror du, jeg er?
I ligner overhovedet ikke hekse eller narre herfra.
Nej, den er fortryllet. Du forværrer det bare.
Hvorfor er der de her overalt?
Visse dyr kan tale. Så jægerne har et problem.
Man vil ikke spise noget intelligent -
- så alle, der kan løse gåden, bliver sluppet fri.
Hvad brydes, så snart det udtales?
Jeg har ingen anelse.
Tavshed ...
Tavshed.
- Hvordan vidste du det? - Jeg har læst det.
Fantastisk! Tak, heks og nar. Farvel!
Jamen så ... Kom nu. Vildt.
Vi er i bøgerne.
Nogen havde jo fulgt efter os til Fillory.
Hallo? Følger du efter os? Det gør ikke noget i så fald.
Martin? Han er ikke engang med i den her del af bogen.
Kapitel 2: Ja, læg endelig opgaven i hænderne på en traumatiseret dreng.
Hvorfor fulgte I efter min søster?
- Hvorfor gør du det selv? - Fordi Fillory ikke tager imod dig?
Du tror, at det er din skyld, men det er det ikke.
Vi ved, du ikke er tryg derhjemme. Og vi vil hjælpe dig.
- Hvad mener I? - Plover er en mægtig magiker nu.
Vi kan stoppe ham, hvis vi finder en kniv, der kaldes Løveklingen.
- Har du hørt om den? - Nej. Jeg ved, hvem vi kan spørge.
Nej, jeg har aldrig hørt om den.
Men du med dit ry må da kunne lave sådan en.
- Men er det for svært ... - Hvad er der svært ved en kniv?
- Den her ... - Den skal dræbe en ærkemagiker.
Han er ikke menneskelig længere. Seks fingre. Mørke besværgelser.
Hent månestenene, knægt.
Sådan noget kan kun dræbes med en klinge af månesten.
- Jeg har de eneste to i Fillory. - Der er ikke engang nok til en nål.
De er ikke bare sten. De er levende. Jeg kan parre dem og skaffe flere.
Hvorfor har du så ikke gjort det?
Det er dyrt og tager tid. De skal fodres. Det tager årevis!
Og jeg bliver ikke så tit bedt om at smede et ærkemagikermordvåben.
Men hos jer synes man om mord. På Jorden. Er det ikke rigtigt?
- Jo, vi kommer fra Jorden. - Godt.
- Så ved I, hvad jeg vil have. - Ja. Og det får du.
Hvad lovede vi knivmageren i går?
- Vi kommer fra Jorden. - Som Fillorys herskere.
- Så han tror, vi er ..? - Kongelige. Han vil være ved hoffet.
Men det vil tage flere år. Hvordan ..?
Det var pokkers ...
Du milde. Det er Gløds tempel, Jules.
Det var ligesom i bøgerne. Man kunne mærke, at guderne var virkelige.
Men i Fillory er magi forbundet med fare.
Hun kommer! Vogtersken!
Vent, Martin!
Hov!
Kapitel 3: Vogtersken, eller den anden anden identitet.
Hvor vi støder på min favoritskurk fra bøgerne.
Og hun viser sig at være det modsatte.
- Quentin? - Kender du Vogtersken?
Du store! Det burde jeg have vidst.
Det her er min ven, Julia. - Det her er Jane Chatwin som voksen.
I skal ikke være her endnu. I er ikke engang født endnu.
- Vi kender til tidssløjferne. - Det burde I sandelig også.
- Der har været 39 andre. - Og du er ukrudtstomaten.
- Hvad? - Man kan fjerne al ukrudt.
Men nogle gange er der noget, der hele tiden kommer igen.
Det er derfor, du dukker op overalt.
Nå, okay. Så er jeg tomaten.
- Det her er sidste gang. - Hvorfor det?
Du dør denne gang.
Javel ...
- Dør jeg heltemodigt? - Meget.
Så sørg for at opføre et tempel. En statue i granit. Tænk på hagen.
- Det skal jeg sørge for. - Må jeg spørge om noget?
- Vogtersken er jo en skurk. - Er jeg det?
Du skræmmer livet af alle.
Som pige ville jeg lære magi for at bekæmpe Vogtersken.
Og jeg blev lidt stærkere end den kvinde.
- Nu er jeg ikke helt med ... - Det var åbenbart ikke nok.
Men jeg har lært sjove ting. Såsom det her.
Hvad har du gjort?
Jeg vil ikke have, hun skal høre os.
Der er en hukommelsesreparation her. Ret simpel. Lavet af en naturheks.
- Kan du fjerne den? - Nej, den tjener et formål.
Den dækker over en tragisk hændelse -
- og erstatter den med noget smukt.
Mine børn. I har hidkaldt mig for at lette jeres byrder.
Og det bliver de.
Julia ...
Jeg har en opgave til dig.
Hvis du stadig holder af hende ... Beskyt hende.
- Undskyld, jeg ikke beskyttede dig. - Det var ikke din opgave.
Jamen så ...
- Undskyld, hvad sagde du? - Kan du sende os til vores nutid?
Farvel, Quentin. Gud være med dig.
Kapitel 4: Det hele er noget lort nu, og hvorfor.
Velkommen til Fillory 2016.
Det er meget koldere. Som en tåge, der aldrig letter.
"Fortryllede den her til at finde dig. Jeg håber ikke, du er død."
"Margo er en rigtig bitch. Følg kortet til os. El."
Kom.
Velkommen til Udyrets Fillory.
Sådan her bliver den verden, som regeres af et rovdyr.
Den slags monster, som tilintetgør barndommen.
Skål, B.
Da jeg så dem, huskede jeg, at vi jo havde haft sex med og hader hinanden.
Og det var mest min skyld.
Det er dejligt at se dig igen, Q.
Men hvorfor er naturheksen, der ville dræbe dig, med?
Vi har løst det. Jeg havde ikke klaret mig uden hende.
- I behøver ikke at kunne lide mig. - Bare rolig. Det kan vi heller ikke.
Hvor holder Udyret Victoria fanget?
Fangekælderen ligger vistnok i Slottet, der ikke findes.
Sikke et åndssvagt navn!
Du har ikke drukket shots med bulldoggen Børstepels.
Det er en slags fosforomanti. Du kan forklare det, Alice.
Hvor langt er der til knivmageren? Jeg har altså ikke vandrestøvler på.
- Det er her, tror jeg. - Ikke en til ...
- Hvad? - De er overalt.
- Gravstene eller anonyme grave. - Åh nej ...
Vi havde håbet, at Martin var til at redde, men vi svigtede ham.
- Alle Chatwin-søskende er døde. - Jamen dog ...
Din barndomsfantasi er som et magisk Dachau.
Kapitel 5: Det går ikke altid, som man regner med.
Knivmagerens hus lignede sig selv i 2016, men nu var der en fremmed.
Jeg kan godt huske jer. I holder jer godt, må jeg sige.
Jeg var otte år. Min fars lærling.
- Er han her? - Ude bagved. To meter nede i jorden.
Han blev lidt irriteret over at vente på jer.
Løveklingen, som lovet.
I skal betale.
Som lovet.
Søskendene er døde. Fillory har ingen hersker.
De eneste fra Jorden, som ikke sidder i et fangehul ...
- Jeg skal være kongelig. - Ja, det gælder os alle sammen.
Han vil være kongelig gennem giftermål.
- Vil han giftes med en af os? - Nej.
Men en af os skal giftes med hende. Hans datter.
- Jeg tager en for holdet. - Hvorfor skal det være dig?
Man kan ikke melde sig frivilligt. Og hun kan ikke vælge.
Den her kniv viser én ting.
Hvem der har den højeste konges blod.
Jeg var helt sikker på, at jeg var den højeste konge.
Chokerende, ikke?
I undrer jer nok over, hvorfor fremmede skal styre Fillory.
Der er sikkert en grund, men ingen kender den.
Glød og Skygge har besluttet det, men de vil ikke forklare sig.
Man kunne forvente kentaurer, men nej.
Hvad er det egentlig ..?
- Det var som pokker! - Højeste konge ...
- Det giver på en måde mening. - Deres Majestæt ...
Ja, nu bliver han da nemmere at være sammen med.
Kapitel 6: Hvordan man forbereder et bryllup i Fillory.
- Vi har et problem. - Større end ægteskab med en fremmed?
Ægteskab er åbenbart anderledes her.
- En konge kan vel ophæve ægteskabet? - Nej, aldrig.
Du kan ikke være sammen med nogen andre resten af livet.
Her. Men når jeg vender tilbage ...
Jeg kan aldrig forlade Fillory. I guder ...
- Du behøver ikke gøre det, El. - Hold op.
- Jeg gør det. - Eliot ...
Jeg har det skidt. Mit liv sejler.
Intet hjælper. Hverken stoffer, sex, mad, alkohol. Eller magi.
Men måske har det hele ført frem til det her.
Måske kan mit liv nu handle om andet end bare mig selv. Noget ...
- Større. - Du er vis.
Dronning Margo, Ødelæggeren.
Må jeg godt hade, at du skal giftes?
Du er den eneste, jeg kan holde ud.
Ved du, hvad det betyder? Du skal være min forlover.
Åh altså ...
Det tager for lang tid.
Penny!
- Eliot. - Fen.
Hyggeligt at møde dig. Vil du gifte dig med mig?
Kapitel 7: Bryllupper er så kedelige, at Penny foretrækker et fangehul.
Nå ... hvor er du?
Hvor er det her?
Kniven er din.
- Hvad er der? - Den er glohed!
Måske kan kun konger røre den. Av!
Hvorfor er kniven så varm, svigerfar?
Kun ærkemagikere må røre den. Er ingen af jer det?
Jeg har fundet slottet! Vi kan ... sejt!
Av! Jeg hader det her sted!
Kapitel 8: Som sagt går det ikke altid, som man regner med.
Der må være et kneb.
Vi kan ikke snyde den til at tro, at vi er mægtige.
Folk nikker sikkert bejaende ad dine selvfølgeligheder, men ...
Netop, vi skal bruge en guds magt.
- Eller guder. Glød og Skygge. - Som ikke er blevet set i årtier.
Jeg har en knap så åndssvag idé. En magiker, der har mødt Udyret.
- Pigen fra fangehullet. - Meget mindre åndssvag.
- Jeg er enig med Penny. - Eliot?
Ifølge det med småt, skal jeg besvangre en bondepige.
- Lige nu? - Ja.
Held og lykke. Det var så lidt. Skal vi gå, frue?
Hvis jeg dør, mens han knalder, agter jeg at hjemsøge ham.
Slottet, der ikke findes, er usynligt.
Slottet blev bygget til at være usynligt af økonomiske grunde.
De kongelige havde brugt alle pengene uden at have bygget slottet -
- men dårligere materialer er i orden, hvis man ikke kan se det.
- Løb I bare. Jeg distraherer dem. - Vær ikke dum. De er mænd.
Min søster! Hjælp!
Hun besvimede. Kan I gøre noget?
Du ...
- Er alt i orden? - Hvor er jeg?
Victoria? Vi skal nok hjælpe dig ud herfra.
- Lænkerne ... - De forhindrer dig i at rejse.
- Vi ordner det. Kan du gå? - Der er nogen i cellen ved siden af.
Glød? Vi skal tale med dig.
Nu er vi altså ved templet og håber på et mirakel.
Kapitel 9: Gløds gave.
Det er kutyme at bukke, Jordens børn.
- Har I kager med til mig? - Nej.
Det vidste vi ikke, at vi skulle.
Jeg er så træt af at spise mus.
Men det er ligegyldigt.
Hvem er I?
Jeg er Quentin Coldwater. Det her er Julia Wicker.
Det var pokkers! Du plejer at være død på det her tidspunkt.
Han dræber dig, og jeg tvinges til at gemme mig her -
- i det forfærdelige, golde og kageløse Loria, men ...
Nu er du her.
- Hvad er der sket? Hvad gør du her? - Han lokkede mig i en fælde.
- Udyret? - Som I kalder ham, ja.
Han snørede mig og min kære, afdøde Skygge.
- Er Skygge død? - Det hele er så utilbørligt.
Undskyld, ikke for noget, men hvordan kan en magiker snyde Dem?
Fillorys magi tilhører ikke nogen. Ikke engang en gud.
En tilstrækkelig stædig magiker -
- kan tøjle dens kræfter og lave hakkemad af os alle sammen.
Så nu må jeg bare vente, til han bliver dræbt.
Jeg keder mig helt vildt, Jordens børn.
- Jeg har haft sex med alle nymferne. - Vi er her for at hjælpe.
- Men du er ikke en nymfe. - Nej, jeg ...
- Hvad fanden er der galt med dig? - Hvabehar?
Vil du bare lade Udyret undertrykke hele Fillory?
- Tror du, jeg ønsker at være her? - Du er et skide brokkehoved.
- Fornærm ham ikke! - Er han bare ligeglad?
Du har ret. Jeg har forsøgt at overliste ham i årevis.
Store nederlag. Stor skam.
Og nu er han forberedt på alt, hvad jeg gør.
Det er ikke mig, der kan besejre ham. Ikke direkte.
Jeg gør det. Jeg melder mig frivillig. Jeg dræber Udyret.
Jeg elsker Fillory, og det er meningen, at jeg skal være her.
- Jeg vil kæmpe for det. - Kan du være helten, vi venter på?
Jeg vil gerne være det. Jeg er klar. Jeg gør, hvad der end kræves.
Du elsker Fillory. Og du holdt aldrig op med at elske det.
- Julia holdt op. - Måske i college, men nu ...
Netop, hun holdt op.
Men det gjorde du aldrig.
Kun den bedste og reneste kan møde Udyret.
Og det er dig.
Jeg kan ikke røre ved kniven, der skal dræbe Udyret.
Du behøver min styrke. Du får en del af mit væsen.
Jeg har givet dig en gave, grundlaget for min kraft.
Når du er klar til at møde Udyret, skal du drikke det.
Er det sæd?
- Tak. - Selv tak.
Og du, Jordens datter.
Dit sind er tynget. Indhyllet.
- Nej. Det er lige meget, Glød. - Jeg skal fjerne det.
- Hvad? - Nej! Jules!
Det var så lidt. I behøver ikke takke mig. Held og lykke.
KAPITEL 10: HJÆLPELØS
- Jules ... - Lad mig være.
- Rør mig ikke! - Hør her ...
Hvad skete der, Jules? Fortæl.
- Tag min hukommelse. Gør det. - Jeg ved ikke, hvordan man gør.
Så ... må vi tage af sted.
Julia ville ikke sige noget, før hun var klar. Men det kan blive aldrig.
Her ...
- Tak. - Det var så lidt.
Jeg var træt af at høre din stemme. Jeg ville så gerne hjælpe dig.
- Jeg er ked af, at ... - Vær ikke det. Du fandt mig.
Er der er et kneb?
- Hvordan tager du folk med dig? - Det kan vi alle sammen gøre.
Jeg kan knap nok rejse et sted hen alene.
De udgør en besværgelse.
- Bvadr! Helt bogstaveligt? - Fangehullet?
Det gik strålende. Vi slog to fluer med ét smæk.
Vi bør se, om han er vågen.
Du store! Det er Christopher Plover.
- Hvad? - Vi har taget fejl af alting.
- Plover er ikke Udyret. - Nej.
Det er Martin Chatwin.
Jeg elskede Martin.
Men der er noget sort i ham, som jeg ikke lagde mærke til.
- Han har mærker i ansigtet. - De forhindrer ældning.
- Så han kan begynde forfra hver dag. - Ja, stakkels dig ...
- Vi må finde Martin. - Hvorfor det? I kan ikke stoppe ham.
Fortæl alt, ellers giver jeg dig til ham.
Da han stadig var barn, holdt Fillory op med at tage imod ham.
Da han først fandt tilbage, bestemte han sig for at blive.
Han havde hørt om Urkilden, det ældste sted i Fillory.
- Hvad er det? - Urkilden til al magi.
Den er ikke kun stærkere end Glød og Skygge. Den skabte dem.
Fillory drives af den.
Martin går derhen hver aften for at drikke -
- og tømmer den lidt ad gangen.
Urkildens magi er så kraftig -
- at den udslettede alt menneskeligt i ham.
Nu er der kun Udyret tilbage.
Han går til Urkilden, men den findes ikke på noget kort.
- Jeg kan høre mig for. - Kast en lokaliseringsbesværgelse.
Eller spørg mig. Han kunne aldrig skjule sine tanker for mig.
- Vi hører sammen. - Lad os prøve kniven på ham.
- Stille! Vi må gå nu, Josh. - Jeg tager din frakke.
Josh og Victoria stak af. Fanden tage dem, men det er forståeligt.
Jeg skrev det her ned, fordi jeg vidste, at jeg var historiens helt.
Det føltes som det øjeblik, hele mit liv havde ført frem til.
Læsningen og drømmene. Ensomheden og magien.
Det hele.
Men så udspillede historien sig.
Og langsomt gik sandheden op for mig.
Det er så ubetydeligt. At vi var sammen og så slog op.
Jeg begik en fejl.
Du vil ikke høre det, men jeg elsker dig.
Nej, det vil jeg ikke.
Men jeg vil ikke gå derind og være vred på dig.
Jeg støtter dig, Quentin. Det gør vi alle sammen.
I hele mit liv ...
Lige siden jeg læste bøgerne, har jeg ventet på, at et mægtigt væsen -
- skulle sige: "Quentin Coldwater, du er den udvalgte."
Alle bøger og film ...
De handler altid om en speciel fyr. Den udvalgte.
Men i virkeligheden går der en milliard fyre på en udvalgt.
- Næsten ingen af os er udvalgte. - Men Glød sagde ...
Glød har ikke så meget styr på det.
Du er en bedre magiker og et bedre menneske.
Hvis han havde mødt dig, ville han ikke være så sikker på mig.
Det er dig, der vender tilbage hver gang. Dig
Jeg vil være den udvalgte, men ...
Men den voksne del af mig, den, der forstår magi -
- råber ad mig, at det er dig.
Hver gang, Jane genstartede sløjfen, så ændrede hun noget.
Jeg ændrer måske på noget? Måske giver jeg dig kniven?
Du er ikke så dygtig, som jeg håbede, Quentin Coldwater.
Men du er bedre, end du tror.
Alice? Er alt i orden?
Lad som om, det er skoleballet, og at du vil lukke munden på ham.
- Slugte du nu det hele? - Alice ...
Må jeg tale med dig, Q?
- Jules. Fortæl, hvad det er. - Jeg og mine venner gjorde noget.
Vi fulgte hvert eneste spor. Vi troede, hun førte os til hende.
Jeg troede, at Vor Underjordiske Frue udvalgte mig.
Nej, vi må holde op.
Julia, din dumme heks. Man kan ikke gøre det ugjort.
Pas på, Richard!
- Stop hende! - Gør noget!
- Richard ... - Åh gud!
Jeg har taget magien fra jer, så prøv ikke engang.
Tak, fordi I åbnede døren.
I kan kalde mig den snedige ræv.
Den, der bedrager de troende, de renhjertede og de meget dumme.
- Richard ... - Nej!
- Kady ... - Løb, Julia!
Det var min eneboer, der helede dit hjerte. Jeg skal smage på det.
Rør hende ikke!
Når du tiltaler mig, skal du vende blikket bort.
- Du kan lige vove at røre hende! - Okay. Jeg tager dig først.
Løb, Kady!
Jeg valgte dig, Julia. Lige fra du bad første gang.
Jeg mærkede din krop. Jeg løftede den op med hænderne.
Jeg kan skænke dig stor nydelse.
Jeg kan gøre dig ...
Jeg har brug for din hjælp. Der er sket noget.
- Åh nej. - Tak, fordi du kom.
Bare rolig. Jeg har dig.
- Hvor er skabningen nu? - Borte.
Han fik det, han ville. Jeg havde ikke andre at ringe til.
- Du ringede til den rigtige. - Jeg har brug for en tjeneste til.
- Jeg ved, det bliver dyrt. - Jeg hjælper dig gerne.
Det, Brakebills gjorde med din hukommelse.
Jeg vil have, at du gør det samme med mig. Jeg beder dig.
- Jules ... - Jeg ved det. Hvad tænkte vi på?
I forsøgte at gøre noget godt og blev narret. Det er ikke jeres skyld.
- Du reddede Kady. - Ja, men hvad med alle de andre?
Det, jeg ...
Du ...
Lad mig hjælpe dig.
- Uanset hvad det indebærer. - Find ham og dræb ham.
- Det er nok ikke engang muligt. - Vi er jo gode til det umulige.
Urkilden til al magi? Det ligner et das.
Han kommer snart. Kom.
- Hvad pokker? - Det er Plovers skriveværelse.
På trods af al den magt tænker han stadig på det, der skete.
Fillory har brug for medicin snarere end magi.
Hvor er selve kilden?
Stakkels Martin ...
Okay, så ...
Quentin! Er tiden allerede inde til det her?
Hej, Martin. Vi ved, det er dig.
Nå, denne gang klarede du dig langt væk.
- Men nu er det slut, Quentin. - Jeg ved, du stadig er derinde.
Du har det stadig skidt, og med rette.
I middelmådige er altid så sentimentale.
Men jeg må sige ...
De fleste ville ikke gå en sikker død i møde 40 gange i træk.
Du giver ikke op så let.
- Godt ... Lad os få det overstået. - Vent lidt.
Jeg har et tilbud. Jane gav mig en besked. En gave.
Hun sagde, at du ville have den, og at du ville forstå det.
Du og dine skide kort.
Dine forsøg på at trække tiden ud er ikke mindre patetiske.
Put noget nyttigt i lommen næste gang.
Nå ja, det er rigtigt. Der bliver jo ikke flere gange.
Du er stærkere. Kan du ikke kaste besværgelser, når du bløder?
Gudfaderbevares!
Quentin Coldwater ...
Vent!
Jeg har brug for hjælp. Der er sket noget.
Der sker stadig noget.
Du er vist også stærkere. Sikke mange overraskelser ...
Nå, hvad vil du?
- Jules ... - Du dræbte Skygge.
Og du spærrede Glød inde. Du kan håndtere guderne.
- Du kan tage røven på dem. - Julia ...
- Jeg vil indgå en aftale. - Så gør vi det.
Nej!
Nej ...
Tekster: Nat Beskos www.sdimedia.com